Vi skal have mere tryk!
Få næsen op! Træk det op!
Få landingsudstyret op!
Åh Gud.
593, vi skal have en statusrapport.
GORSVET - ELEKTRICITETSSELSKAB
Jeg har ikke ringet efter jer.
Hvorfor gør vi ikke noget?
Vil du have noget?
Nej.
En af vores var engang i fare.
Og han brød våbenvilen.
Og da han stod over for den uundgåelige straf, -
- var der en pige, der prøvede at hjælpe ham.
Det var Olga.
Senere blev han frikendt, -
- og Inkvisitionen lod ham gå.
- Men heksen... - Har overhovedet ikke forandret sig.
Hende, som vi Lyse Andre havde brug for, -
- hun blev dømt.
Det er en trist historie, Boris Ivanovich.
Hun var det egentlige mål.
Og jeg var bare lokkemad.
Hun var Den Store.
Kridtet er ikke i Tamerlanes grav.
Har du været der?
I '41 havde Boris problemer, og jeg havde brug for Kridtet.
Jeg fik arkæologerne til at arrangere en ekspedition og tog med dem.
I Samarkand kom en gammel mand ved navn Zoar hen til mig.
Han sagde, det ville føre til krig, hvis vi åbnede graven.
Jeg vidste, jeg ville få Kridtet, og at jeg kunne ændre alt.
Da vi åbnede graven, var der en inskription.
"Jeg havde hele verden i min hånd, men jeg kan ikke tage den med mig. "
Kridtet var ikke i hans højre hånd.
Hvad lavede Zoar?
Han arbejdede i regeringens ideologiafdeling.
Og med Tamerlane?
Nærmest det samme. Zoar, hans højre hånd.
Højre hånd?
Åh Zoar.
Du er snu.
Olga.
Vi vender flyet.
Jeg ved, hvor Kridtet er.
Zoar har det.
CAFE "ZOAR"
Zoar, giv mig Kridtet.
Her er det.
I får det ikke. Jeg mener, det magiske Kridt.
Det er det magiske Kridt.
- Hvor skal tegnene være? - På tavlen.
- Virker det? - Hver dag.
- Hvad skal jeg skrive? - Lige hvad du vil.
Yegor
Hvorfor...? Hvorfor er du her nu?
Jeg kom bare forbi og kiggede ind.
Du kom bare forbi?
Tror du bare, du kom forbi? Nej, nej.
Yegor, det virkede. Forstår du?
- Det virkede virkelig! - Hvad virkede, far?
Kridtet. Kridtet virkede!
Tænk at du er tilbage. Hvorfor er du så kold? Du er stivfrossen.
Vent. Vent et øjeblik. Kom.
Du får noget at spise. Det varmer dig op.
Zoar, giv mig noget godt, for jeg har en søn i dag!
Sæt dig ned. Det virkede virkelig.
- Vi bør også vaske dine bukser. - Hvad skal jeg så have på?
Hvor skal du hen på det her tidspunkt?
Lad os vaske dem.
Jeg er ked af at forstyrre, men jeg leder efter din nabo.
Du er ikke den eneste.
Tak.
Du skal passe på, Svetlana.
En vampyr?
Ja, jeg er en vampyr! Det er mig!
Undskyld ham. Vi bryder ingen love.
- Jeg beskylder jer ikke for noget. - Se.
- Slet ikke. - Vi har registreringen!
Her er en tilladelse.
Alt i køleskabet er godt.
- Ost, mælk, kartofler. - Undskyld.
Far, gå indenfor. Lad være med det her!
- Hej. - Hej, Anton.
- Hvem er det? - Det er mig, Svetlana.
Svetlana, du ved, han har en familie.
En søn. Hold op med at ringe til ham.
Rispilaf. Man spiser det med hænderne.
Kan du lide det?
Far, vil du spise sammen med os?
- Hvem? - Med mig -
- og mor.
Yegor, jeg kan ikke tage med.
Jeg har et andet... liv.
Yegor, forstå...
Du kommer alligevel!
Zoar, hvorfor virkede det ikke? Jeg lagde det, hvor du sagde.
Det er her, min skæbne sker.
Pilaf, det er 150 rubler.
Og din skæbne er et andet sted.
Du kan ikke ændre en andens skæbne.
Enver må svare for sig selv.
Kan du huske, hvor du ødelagde din egen skæbne?
Har du ventet til nu med at sige det?
- Du har ikke spurgt. - Så det er min fejl.
Undskyld, Anton.
Hvad er der i vejen?
Han tog kridtet.
- Hej. - Jeg ved, det er sent...
...men må jeg tale med Yegor? - Er du sindssyg?
Klokken er et om morgenen, Yegor sover.
Kan du køre mig til Expo-centeret?
Zavulon, vi har fundet ham!
Kom! Gør det af med ham!
Fjolser! Jeg har brug for ham i live!
Bare lad ham løbe lidt, okay?
Anton?
- Boris, jeg kigger her. - Er der nogen? Anton!
Zoar?
Der er ikke nogen.
- Hvad er det? - Jeg tror, det er hans telefon.
- Hvorfor er den i stykker? - De Mørke vil også have Kridtet.
Det store spil begynder.
Den 9. Kolonne I biograferne den 29. september
Hvad har du gang i?
Hvilken station er det her?
Jeg smutter.
Okay, hvad foregår der?
Bliv der! Jeg mener det!
Bliv der! Stå stille!
Stå stille! Stå stille.
Stop!
Hvem talte du med?
Jeg ved det ikke. De bad mig om ikke at ringe igen.
Yegor.
- Hvorfor har han været her? - Kridtet er hos ham.
Hvad er der?
Øjeblik.
- Kan du huske Yegors adresse? - Ja.
- Lad os komme af sted. - Ja.
Sveta?
Skyllet ud.
Ville væk fra kulden, hvad?
Tag mig med hvor som helst.
Selvfølgelig.
Onkel Zavulon, hvorfor er vi De Mørke?
Fejl skjules i mørket, Yegor.
Og folk -
- har altid fejl.
Det giver os den luksus, -
- at gøre hvad vi vil.
At være nøjagtig som vi er.
Giver os kærlighedens gave.
Se hvad jeg fandt, onkel. Skæbnens Kridt.
- Hallo. - Zavulon.
- Hvad nu? - Har du Kridtet?
Nej.
- Du har ikke ret til at røre det. - Det ved jeg.
Så hvad med dit gilde? Inviterer du mig?
Nej, men jeg tager billeder.
Rolig, Semyon.
Få alle over til Hotel Cosmos.
- Hvor skal du hen? - Jeg skal klæde om.
Alicia!
Du kunne rette dine fejl med det.
Nej, behold du det.
- Hvad med dig? - Jeg har ikke brug for det.
- Har du aldrig begået fejl? - Jeg fortryder dem bare ikke.
- Hvad skal jeg så gøre med det? - Du kunne give det til Alicia.
Hvad fortryder hun?
Hvad fortryder kvinder som regel?
At elske den forkerte.
Er du sikker?
Jeg kan ikke leve sådan her! Dødbange for skygger! Frygte alle opkald!
Ikke mig. Jeg er ikke bange for nogen.
Selv om du er som os, er du et menneske.
Menneske, far?
Kan du gøre mig til menneske?
Nej. Nej.
Men hør engang...
Søn? Søn!
Hør. Vent et øjeblik.
- Alicia, kommer du? - Ja.
- Vi begynder. - På vej.
Og lad ringen være. Det gør ondt.
Kostya
Hvorfor er du kommet?
Er jeg ikke velkommen?
Det er du.
Luk døren.
Hej.
Jeg tager dig væk herfra.
Zavulon.
Kommer.
- Jeg sagde... - Godaften.
Kom tilbage senere.
- Jeg går. - Kostya, vent.
- Lad mig forklare. - Behøves ikke.
Jeg kan ikke. Han kan mærke alt, hvad jeg mærker, forstår du?
Jeg kan ikke tage den af.
Jeg hjælper dig.
Lad være. Han slår dig ihjel.
- Jeg er ikke bange. - Det er jeg.
Jeg sagde, du skulle komme tilbage.
- Jeg sagde... - Kom. Tid til at gå.
- Hvem er det? - Gorodetskys nabo.
Kender ham i enver forklædning.
Hvor er din far?
Den, du ringer til, kan ikke træffes nu.
Gør det ondt?
Kom nu.
Kom nu. Bliv. Bliv her.
Kom... Kom nu.
Du har ingen ret. Det er imod loven!
Stop! Det kan du ikke!
Sådan.
Lad os se. Hvad har vi?
- Jeg adlyder bare ordrer. - Ja, jeg forstår.
Jeg gør, hvad jeg bliver bedt om. Det er Gosha!
Gosha tager til hotellet til en børnefødselsdag.
Hvad er din idé?
Nej, det slipper du ikke af sted med.
Alle kender dit grimme ansigt.
Men... Men...
Ikke min stil, selvfølgelig.
Undskyld forsinkelsen. Hvor er det?
Øverste etage.
- Papegøjen er på vej. - Ja.
- Hvordan er maden? - Ikke dårlig. Skynd dig.
Victor, giv mig din frakke.
Hej Victor. Hvordan går det?
Du skal ikke kalde mig Victor.
VAGT VICTOR
Er det ikke dig?
Hvor er han så? Ved du det?
Yegor!
Hotel Cosmos
Yegor!
Hvem er det?
Yegor.
Til lykke med fødselsdagen! Til lykke med fødselsdagen!
Stille. Lad hans far sige nogle ord.
Havde du glemt, det var hans fødselsdag? Skam dig.
Lad os straffe ham.
Kom nu, Anton. Sig noget. Han har ventet på dig.
Du er en af De Lyse. I er gode til den slags.
Kom nu.
Jeg...
Jeg -
- ønsker dig -
- lykke og godt helbred.
Er det det?
Og at alt -
- i dit liv er -
- godt.
Jeg siger resten senere.
- Lad os smutte. - Nej.
Sig det nu. Ellers er det for sent.
Ja, selvfølgelig.
Jeg ønsker kun en ting for dig.
At du lærer at tilgive, og at ingen, du kender...
...nogensinde... - Bravo!
Tilgiv ham. Din far er træt.
Han er blevet forgiftet.
Jeg prøver at komme ud.
Stands den bil straks.
Du lukker mig ude!
Sådan blev salaten lavet, skat. Prøv en mundfuld.
- Hvad er det? - Hvad er vigtigst, -
- ingredienserne eller effekten?
Bedste, du har ødelagt mit liv, så hold op.
- Du gjorde det samme mod mig. - Ja?
Ja. Takket være dig var jeg en tudse i zoo i 12 år!
Så hvad skal vi gøre for dig nu?
Har du glemt, hvorfor du er her? Måske Kridt?
Siger du Kridt?
Men der er ikke noget at skrive på, siden de rev din bygning ned.
Du har ret. Men væggen er der stadigvæk.
Kom her med dig!
En vindrue?
Vil du have en vindrue? Nej? Jo.
Bare find Kridtet, så får du den.
- Hun vil ikke tage den. - Velopdragen, hvad?
Meget velopdragen.
- Spiser ikke. - Ja, spiser ikke.
Jeg gør.
Godt.
- Spiser det hele. - Fantastisk.
Lige nu!
Det hele!
Jeg tror, vi er tæt på ham nu.
Hvad sker det?
Pas på!
Er du fuldkommen idiot? Okay!
Stop, Semyon! Tag dig sammen!
Hvad laver du? Lad være! Fart på! Vi er sent på den.
Skal jeg ringe til Inkvisitionen?
Det haster ikke
Der mangler en gæst.
Zavulon, min ven!
Lad os tage en øl.
Kom nu. Jeg mener det.
Som brødre.
Pas på, Gorodetsky. Inkvisitionen tager dig.
Mig? Det tror jeg ikke. Slet ikke.
Jeg har ikke dræbt nogen.
Og det ved du godt.
Hvem er så den rigtige?
Som i en krimi kan det være ham, der ordner gulvene.
Eller en slagter.
Valery Sergeevich!
Hvad laver du her?
Jeg kommer efter min søn.
Han er også kommet efter sin søn.
Kostya har en tilladelse, den første.
Godt for ham.
Du ved, det ikke er ham.
Okay, hvad så?
Han er harmløs.
Sin mors søn. Hun var speciel.
Mere som sin far, ville jeg sige.
Mørke! Hør efter!
Vil I vide, hvem der myrdede Galina Rogova?
Hun blev myrdet, -
- og ham, der gjorde det, -
- er dig.
Hvorfor mig myrde dem?
Dem?
En god ting at spørge om.
Hvorfor blev de dræbt?
Vent, vent, vent.
Ved du, hvem der fik ham til det?
Det er den gode del.
- Nu skal du dø! - Far.
Med denne kniv.
Jeg ville så gerne have -
- dig til at blive menneskelig.
Ingen omstændigheder kan retfærdiggøre den forbrydelse, -
- det er at bryde våbenvilen.
Så indrømmer du din skyld nu?
Ja, jeg gør.
Sidste ord?
Hvad der er, er.
Inkvisitionen erklærer Anton Gorodetskys uskyld.
Du kan gå nu.
Tak, men jeg er okay her.
- Far. - Kostya, jeg skal forklare det hele.
Alicia, ringede du til dem?
Nej.
Zavulon! Hold dit ord!
Bedstefar, ødelæg ikke stemningen. Bare gå.
- De lagde en fælde for ham! - Kun en mand lagde en fælde for ham.
Tango!
Stille. Bare giv mig Kridtet.
Stille. Stille.
Lad mig være!
En er væk.
En er fundet.
En går.
En anden kommer.
Hun er her. Nu er gæstelisten komplet.
Du må stoppe hende, onkel Zavulon.
Hun kan ikke stoppes nu.
Og døden ville være...?
Melodrama, Yegor, er ikke min stil.
- Jeg gør det. - Hun er stærkere, så vær forberedt.
Lad være!
- Svetlana! - Anton!
Gå! Bare gå hjem. Okay?
Jeg forklarer det hele, alt, senere.
Det er bedre, hvis du går.
Du skal ikke være fornærmet.
Alt er godt her nu.
- Gå nu hjem. - Onkel Zavulon, -
- han elsker hende ikke. Han er en af De Mørke.
Nej, Yegor.
Kaster bare skygger.
- Hvad gør vi så? - Tænk, Yegor. Hvad er der?
Jeg stak en nål i hende -
- forleden.
Jeg kunne drikke hende nu.
Tre minutter til målet.
- Tre-tyve, syv minutter. - Tredive-fire, seks minutter.
Fem-fyrre, to minutter. Fem-atten? Fem-atten?
Fem-atten, et minut fra målet.
Ingen går under nogen omstændigheder i gang uden os.
Hold stillingen, alle eneder.
Gentager, hold stillingen.
De har omringet os.
SVETLANA
Der er ikke noget svar.
Sveta.
Det er mig. Se på mig. Luk ikke øjnene, Sveta.
- Luk ikke øjnene. - Hallo?
Hjælp mig. Hvis du giver mig lidt mere, får vi dig ud.
- Ja, dumme. - Kom nu! Åbn døren!
- Du skal ikke lægge på. - Åbn den dør!
Hyggeligt!
Bliv ved med at trække vejret.
Jeg kommer efter dig, Sveta.
Få rampen på plads!
- Foran? - Ja.
Kom nu, Sveta, tal til mig.
Fortæl hvad der sker.
De er sindssyge.
Vanvittige.
Godt gået, Sveta. Godt.
Træk vejret. Det er godt. Kom op.
Det er flot.
Kom nu, Sveta, vi står op.
Kom nu, kom nu, op. Kom, kom.
- Sveta? - Ja?
Hallo?
- Olga? - Vi er der næsten. Vent.
Jeg fandt Anton.
Men han er fuld. Han vil ingen steder.
Øv dig nu.
Er han blevet forgiftet?
Ud herfra, det er en fælde. Bliv væk fra Yegor.
Hører du?
- Jeg er med. - Hører du?
Ja, jeg hører dig.
Hvad vil du?
Jeg skal bruge Anton Gorodetsky.
Det skal jeg også.
- Vi skal snakke. - Nej. Du er en løgner.
Du kom for at tage ham fra mig.
Nej. Han elsker dig for meget.
Og dig.
Mine damer og herrer!
Det er omsider tid til vores hovedbegivened, -
- som vi har ventet på i tusind år!
I dag er en Stor Anden trådt frem for os!
- Jeg vil ikke skændes med dig. - Du har intet valg.
UDGANG
Er du spændt fast?
Vi har valgt at starte kampen! Og denne gang vil vi sejre!
Wauw, han er stor.
Hvis der udgydes en dråbe Mørkt blod, -
- river jeg våbenvilen i stykker!
Og det er tid til at skabe en helt ny verden, hvor vi er øverst!
Vi klarede det.
Hvor længe skal vi gemme os i hjørner?
Hvem bryder loven her? Er det os eller dem?
- Det er pointen! - Nemlig!
Vi kender dem alle!
- Det er rigtigt. - Hver eneste af de Mørke!
Folket tror på vores sag! Hvis vi ikke beskytter dem, hvem gør så?
For der er ikke længere nogen, -
- der kan ændre skæbnen!
For skæbnen er nu i vores hænder!
- Og det er pointen! - Hør!
Hør på mig! De vil starte en krig!
Og der vil blive mørke i verden, evig nat!
Og intet kan...
De to derinde skændes.
- Jeg smutter. - Det sker ikke.
Hvad er det?
Blod! Blod!
- Så. - Så hvad?
- Det er begyndt. - Åh nej.
- Det er begyndt. - Geser.
Kom nu!
Alle ud! Evakuer! Øverste etage skal evakueres!
Alle ud. Brand!
Brand! Hvad fanden?
Brand! Brand! Alle ud!
Kom nu, ud!
Hvad sker der her? Fortæl mig det. Hvad sker der?
Anton. Anton, hvor er du?
Anton?
Panik i gaderne da Moskvas indbyggere prøver at finde ly
- til sig selv og deres familier midt i ødelæggelsen.
De er på vej tilbage.
Der er brand. Alle forholder sig i ro.
- Hvad sker der? - Der er brand, løb!
Ja, ja, ja. Jeg løber, jeg løber.
Ødelæggelsen er kolossal.
Gode billeder?
Lidt mørkt.
Verdens ende.
Der er altid håb.
Stepan!
Find Alicia. Få Kridtet fra hende.
- Alicia, hvor er hun? - Alicia? Den vej, tror jeg.
Alicia!
Alicia, stop!
Jeg er for gammel til at løbe efter dig!
Vent! Stop!
Løb!
Anton, løb!
Nu dig.
Bliv der.
Du dør!
Dø!
Kom tilbage med dig!
Dit lille monster!
Stop. Stop, dit røvhul.
Stille, stille, stille.
Vil du vise mig, hvor Alicia er?
Okay?
Okay.
Vis mig hen til hende.
Kostya
er i live
Undskyld.
Undskyld. Det var ikke meningen.
Kostya. Kostya.
Giv mig det. Giv mig Kridtet.
Nej! Røvhul!
- Det må du ikke. - Gå væk!
- Du kan ikke få ham tilbage. - Jeg kan ændre det!
- Du kan ikke, ligegyldigt hvad. - Hvorfor ikke?
Fordi det ikke er din fejl.
- Hvis fejl er det? - Hvad forskel gør det?
Det skal jeg sige dig! Ingen overhovedet!
Det er min skyld.
Anton! Anton?
- Er det dig? Er du der? - Okay, okay.
- Øjeblik. Øjeblik. - Anton...
...hjælp mig. - Jeg har dig, Sveta.
- Jeg kan ikke se. Jeg kan ikke... - Det er okay.
Slip ham! Jeg giver ham ikke til dig, hører du? Jeg giver ham ikke til dig!
Anton, giv ikke slip!
Du må ikke forlade mig!
- Anton! Du må ikke forlade mig! - Yegor!
- Slip ham! - Yegor!
Nej! Nej!
Glasset falder!
Sikken et rod du har lavet, Anton.
Jeg fandt Kridtet, Boris Ivanovich.
Den bygning er væk.
Ja.
Der er stadigvæk en væg.
Farvel, Anton.
Du skal stikke af.
Kameraet kan kun klare kort eksponering.
Jeg er taknemlig, Boris Ivanovich.
NEJ
MOSKVA, 1992
Okay. Så er du enig?
Altså...
NEJ
Nej.
Jeg tror, jeg kan klare det... på egen hånd.
Ingen sag, ingen retssag.
Undskyld.
Har du en smøg?
- Er du sikker? - Jeg ryger ikke.
- Ingenting? - Er du sikker?
Jeg er sikker.
Han er menneskelig igen.
- Han genkender hende. - Jo, han gør.
- Ikke skubbe! - Og ikke blokere.
Gæt hvem der tager fejl.
Hey, vent!
Hvem er din far?
Undskyld mig. Har vi mødtes? Et andet sted?
- Måske. - Ja?
De er overalt.
Også moderne. Utroligt.
Godt arbejde.
Hej!
Tekstning: SDI Media Group
[DANISH]